Politikk+og+Demokrati


 * Politikk dreier seg i første rekke om hvordan goder og byrder skal fordeles i samfunnet**, og om hvem som skal bestemme fordelingen.Eksempler på goder er rett til utdanning, arbeidsplasser, men også ren natur og et trygt liv. Byrder er noe politikerne pålegger oss for å kunne tilby oss goder. Det kan for eksempel være skatter, avgifter og verneplikt. I det øyeblikket vi diskuterer om skolebøker bør være gratis, aldersgrense på utesteder, skattenivået i Norge, prisen på nye biler og støtte til rockemusikk, er det eksempler på politiske diskusjoner- noe skal fordeles.

I Norge har vi et demokratisk politisk system- et folkestyre. Et demokrati kan være //direkte// eller //indirekte//. I Norge har vi et indirekte demokrati. Det betyr at vi ved valg bestemmer hvem som skal representere oss i ulike politiske styringsorganer. De sentrale styringsorganene er storting og regjering, mens de lokale styringsorganene er fylkesting og kommunestyre. I disse styringsorganene gjør de representantene som vi har valgt, vedtak på vegne av oss. I et direkte demokrati er det ikke valgte representanter som tar avgjørelser på vegne av folket, men folket selv som møtes og diskuterer forslag som alle er med å stemme over. Å få til det kan være ganske vanskelig i et moderne samfunn av en viss størrelse. Et eksempel på direkte demokrati i praksis er folkeavstemningen for EU-medlemsskap i 1972 og 1994.
 * Folkestyre**

De politiske vedtakene gjøres i første rekke i det vi kaller den politiske styringskjeden. Viktige organer i styringskjeden er regjering, storting, forvaltning, fylkesting og kommunestyre. Men også de politiske partiene, organisasjonene og massemediene har en viktig rolle i styringskjeden
 * Den politiske styringskjeden**

Den politiske styringskjeden bygger på Grunnloven. I Grunnloven står de formelle reglene for hvordan Norge skal styres. Vi fikk vår egen grunnlov i 1814, og den har gjennomgått store endringer gjennom snart 200 år. Men et viktigh prinsipp fra Grunnloven fra 1814 er fortsatt tilstede, nemlig maktfordelingsprinsippet. Den franske filosofen Montesquieu ( 1689-1755) mente at den som har makt, er tilbøyelig til å misbruke den. Ut fra dette lanserte han maktfordelingsprinsippet. Det innebærer at statsmakten skal fordeles på 3 uavhengige institusjoner; en lovgivende myndighet, en utøvende myndighet og en dømmende myndighet. Dette prinsippet har hatt betydning for utviklingen i en rekke vestlige land, også i utarbeidelsen av vår Grunnlov i 1814. Systemet har utviklet seg videre siden den gang. I tillegg har blant annet medier, organisasjoner, politiske partier, store foretak og byråkratiet politisk innflytelse.

Demokrati er en styringsform der makten springer ut fra folket. Et sentralt kjennetegn ved diktatur er maktkonsentasjon og liten frihet for vanlige innbyggere. I et enmannsdiktatur sitter i hovedsak en person med all makt. En annen form for diktatur er det vi kan kalle et oligarki eller fåmannsvelde. Også i et slikt system er makten konsentrert, men på flere enn en person. Slike styreformer ser vi i land som for eksempel er styrt av en militærjunta, eller i land der bare et politisk parti er lovlig.
 * demokrati, diktatur, oligarki,** politistat

I de siste tiårene har stadig flere land fått en demokratisk styreform. Demokratiet står for eksempel sterket i hele Vest-Europa, i det meste av Øst-Europa, Nord-Amerika, Australia, deler av Asia og Latin-Amerika.De minst demokratiske landene finner vi blant annet i Afrika, og i deler av Asia, blant annet i Kina.


 * De politiske partier**

Sosialistisk Venstre, Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre, Høyre, Fremskrittspartiet.